NARUŠITEL
Existuje důvod, proč mě chceš zabít?
Jo, musel jsem tě sem dostat v osm večer.
Annie ti chystá nečekanou oslavu.
Můžeš se, prosím, chovat překvapeně, až vejdeš?
Jasně, neboj se.
-Myslíš, že bude překvapený? -Moc se těším. Bude to skvělé.
-Nezapomeň, překvapený. -Jo, jo.
Koukej, koukej.
-Tobě to sluší. -Překvápko!
Do háje!
To celé chystala Annie.
-Nachytali jsme tě. -Jak se vede?
Rád tě vidím. Pojď sem.
-Pojď sem. -Co je...? Co?
Jsem na tebe tak pyšná.
Nevím, jaks to dokázala,
protože tu smlouvu jsem podepsal před hodinou.
Jde o to, že jsem to plánovala několik týdnů.
Protože jsem věděla, že se ti to podaří.
Jsi... Jsi skutečně výjimečná. Víš to?
-Děkuji. -Děkuji.
Musím si ho na vteřinu půjčit, ano?
Všichni popadněte skleničky, protože pronesu přípitek.
Na mého nejlepšího přítele
a nyní i nejproduktivnějšího zaměstnance firmy.
Scotta Howarda!
-Počkej, ta je tvoje. -Děkuji.
To je od tebe pěkný. Děkuji všem, že jste přišli.
Není to jen moje vítězství. Je to vítězství pro nás pro všechny, že?
A na moji ženu,
miluju tě, miluju tě, miluju tě.
-Děkuju. -Já tě také miluju.
Na zdraví, kámo!
Pamatuješ, jak jsme si povídali o koupi domu v Napě?
Ano.
Určitě do toho chceš jít?
Zcela jistě.
Ten dům chci.
Chci rodinu.
Chci, aby si naše děti mohly hrát venku.
To by bylo hezké.
Dostat se pryč od toho hluku.
Jo.
Ten dům byl v nabídce už dost dlouho.
Moc se předem netěšme.
Já vím, já vím.
Jsem jen nadšená, že ho konečně uvidíme.
VÍTEJTE V ÚDOLÍ NAPA
Tady to je. 6741 Arbor Road.
Doufám, že na konci té cesty je dům.
Páni, to je krása.
A jsme tady.
Nevypadá to, že je někdo doma.
Ne, já vzadu někoho slyším.
Pojď.
Mám pocit, že pizzérka sem nedováží.
-Je to tak krásné. -Pozor na schody.
Podívej, zlato.
Já ti nevím.
Bude to asi ten pravý.
To je neuvěřitelné.
-Rychle pryč. -Už je tady.
-Počkejte, počkejte. -Rychle pryč.
Omlouvám se.
Nechtěl jsem vás vylekat. Za vysokou je odměna.
Požírají zahrady. Kompletně je zlikvidují.
Ale má to i své plus.
Máte rádi srnčí?
Nevím.
-Vy nevíte? -Nevím.
Jsem Charlie Peck.
Vítejte na Foxglove.
Scott Howard.
To je moje žena, Annie.
-Zdravím. Těší mě. -Zdravím.
Chcete si prohlídnout dům, že?
-Jo. Ano. -Pojďte.
Omlouvám se.
Brzo se tomu zasmějeme. Pojďte.
-Jo. -Můj dům si zamilujete.
Bude potřebovat trochu osvěžit, ale jistě mi dáte za pravdu,
že má skvělou konstrukci.
Máte děti?
Zatím ne?
Vychovali jsme v tom domě se ženou dvě děti.
Ellen.
Už není mezi námi.
Rakovina mi ji vzala před dvěma roky.
To je mi líto.
Tak co děláte, Scotte?
Jsem tvůrčí ředitel u Saunders a Ruddick
v San Franciscu.
Je to obchodně strategická a reklamní společnost.
Annie, vy pracujete?
Většinou píšu pro dámské časopisy.
Články o nepráví, posílení postavení žen,
sebelásce, a tak podobně.
Ten výhled je nádherný.
Můj prapraděda postavil tento dům v roce 1905.
-Nikdy jsem jinde nebydlel. -Proč tomu tady říkáte Foxglove?
Kdysi tou rostlinou bylo pokryto celé údolí.
Teď je vzácná.
Náprstník je jedovatý, ne?
Velice.
Pojďte, ukážu vám dům.
Dům vzadu zasahuje do přírodní rezervace.
Hodně soukromí, co?
-Za námi nesmí nikdo stavět. -Ten mramor se mi moc líbí.
Vaříte, Annie?
Je úžasná kuchařka.
A skvělá pekařka. A ještě lepší manželka.
Babička mě naučila vařit.
-Skutečně? -Jo.
-To je krásný kámen. -Děkuji.
-Je to esmerald? -Je.
-Kámen narození? -Jo.
Ne.
-Ano. -Já taky.
-Ne. Skutečně? -Ano.
Nebudeme mluvit o počtu let, že?
To je šílené.
-Jo. -To je dobré znamení.
To je dobré znamení.
Tady vládnu já, Scotte.
Dívám se tady na sport a čtu.
Běží fotbal. Fandíte?
Jo, jo. Fandím Raiders.
-Já zase Rams. -To je smůla.
-To sledujete na tomhle? -Jo.
-Máte velkou plochou obrazovku, že? -Jo, tak něco.
Máme tu základní kabelovku, ale můžete si nasadit satelit.
Dobře.
Má víc zbraní.
-Pěkná rodina. -To děkuji.
Až prodám dům,
tak moje dcera Cassidy chce, abych se odstěhoval na Floridu
a bydlel u nich.
Vaše žena byla moc krásná.
Jo.
Celý dům byl vždy plný lásky.
Není to tak zlé.
-Chcete se podívat nahoru? -Ano.
-Pojďte.
Pojďte.
Zlato?
Už jdu. Jen se dívám na...
všechny ty staré krámy.
Spousta žluté.
Ten pokoj nebyl změněn posledních dvacet let.
Tak mě napadlo, že kdo si ten dům koupí, ať si to udělá po svém.
Krásný balkón.
Jo.
Hej.
-Vyděsils mě. -Jsi v pohodě?
Vůně nočního jasmínu sem vchází tou terasou.
Jako v nebi.
Tady je skříň na povlečení.
-Bezva. -Dost místa na všechno.
To je velký dětský pokoj.
Původně to byl pokoj pro miminko.
A když děti vyrostly a odešly z domu,
udělali jsme z toho Ellenin pokoj na šití.
Nechám vás chvíli o samotě.
Mně se děsně líbí.
-Hlavně se uklidni. -Jsem klidná.
-Jsem naprosto klidná. -Dobře.
Nadechni se. To je ono. Tak.
Měli jsme tu spoustu narozenin, oslav, promocí, svateb,
oslav dne Nezávislosti.
Je to důležité místo, že?
Vidíte to, že, Annie?
Půjdu se podívat na ten rybníček.
Tak, Charlie...
Jak...? Jak moc ho chcete prodat?
Pokud chcete vědět za kolik,
tak cena je tři a půl milionu.
Pokud si to nemůžete dovolit, tak byste tady neměli ani být.
Annie.
Jedeme.
-Děkujeme, že jste nám ukázal váš dům. -To nic.
Co ty na to?
No, je to...
Možná ne.
Poslouchejte.
Musíte pochopit, že lidi nad tím domem slintají,
ale já mám velké nároky a vy dva se mi líbíte.
Dám vám k tomu veškerý nábytek a vybavení,
moje gobelíny a odečtu dvě stě tisíc dolarů,
tak to máte celé za tři celé tři.
Chceme se podívat na pár dalších domů,
ale dáme vám vědět.
Já vám ten dům přeju.
A vím, že ona si ten dům přeje.
A pamatujte,
když máma není spokojená, nikdo není spokojený.
-Díky za radu. -Fajn.
A pozor na vysokou.
Jasně.
Říkal jsem, že se tomu budete cestou domu smát.
-Vy... Jo. -Páni.
-Tys mu zavřel okno před nosem? -Jo.
Zavřel jsem okno vrahovi Bambiho před nosem.
Tak co na ten dům říkáš? Kouzelný, že?
Jo, jestli starý znamená kouzelný.
Ale jdi.
Náprstník.
-Ty ten dům skutečně chceš, že? -Ano.
Ale ty ho musíš chtít také.
Je to starý dům.
Bude potřebovat spoustu oprav. Víš, že na to já nejsem.
Jo, ale mně ta práce nevadí
a můžeme si najmout někoho na výpomoc.
A upřímně, mám už stovky nápadů.
To jsem ti viděl celou dobu na očích.
Tam bude naše budoucnost.
Koupíme dům.
Budeme mít děti.
Budeme mít všechno.
Co mám na to říct, co?
Dobře.
Zítra si popovídám s Marvinem a s partnery,
zjistím, jestli to půjde.
Ano!
Myslíš, že se příští týden stěhujeme?
STĚHOVÁNÍ BAYSIDE
Tohle jde do kuchyně. Tyhle do koupelny.
Jo? Máte to? Děkuji.
Tohle patří nahoru do ložnice.
A to malé? To dáme do druhého pokoje.
Je to celé tvoje.
Celé je to naše.
Děkuji.
Teď nadchází velké předání.
Tady jsou klíče
ke všem dveřím a zámkům. Všechny jsem je barevně označil.
Děkuji.
-Foxglove je teď váš. -Budeme se o to tady starat.
-V to doufám. -Slibuji.
Na vlastní srdce.
To dělávala i Ellen.
Na vlastní srdce.
Poslouchejte, Charlie, máte naše emaily.
Ozvěte se. Rádi uslyšíme, jak se vám daří. Že, Scotte?
Jo, zavolám ti později. Jasně, čau.
Řekl jsem vám o ostřikovačích?
-Jo. Jo. -Jo, řekl.
Opatrujte se.
Užijte si to...
-Užijte si to na Floridě, kámo. -Jo.
-Je mi ho líto. -Cože?
Charlieho ti nemusí být líto.
Těš se kvůli nám.
Dobře.
Udělej mi vajíčka, ženo! Chci vajíčka.
Ano!
-Dokázali jsme to! -Dokázali!
Jsi šťastná?
-Jsem. -To je dobře.
Teď můžeme...
začít.
Rozloučili jsme se s Charliem.
Annie?
Ten dům ti sluší.
Jsi tak krásná.
Tak na nás.
A náš nový domov.
Miluju tě.
A najednou tam stojí majitel. Stojí tam a hledí na nás.
Jde přímo na nás s puškou.
-Bum! -Aha!
-Zastřelil srnu za námi. -Jo.
Je šílený?
Byl to vidlák.
-Pak se zeptal: "Máte rádi srnčí?" -Ne tak čerstvé.
Nechci vidět, jak to zabíjí. Tak je to nejlepší.
Haló?
Pozor na vysokou.
-Jo. Ať si dají pozor na tohle fáro. -Jasně.
Do háje?
Co se děje?
Na sedačce mám otisk hořící cigarety.
Musíš přestat kouřit, kámo. To ty.
Já? Tohle je můj chrám, Scotte. Nikdy jsem v něm nekouřil.
Jasně.
Do háje!
Pěkný, Mikeu.
Rachel, prosím tě, zavři své kouzelné rty.
Já to nebyla.
-Řekl jsem, že jo? -No, vypadalo...
Vypadalo to, že jo.
Dávám jim rok. Budou bydlet vedle.
To snad ne.
To je pěkný.
Děkuji mnohokrát.
Seženu nám stůl.
-Dobře. -Dobře.
A co si dáte vy?
Jakou máte ráda vy, čokoládovou nebo vanilkovou?
Míchanou.
-Míchanou? -Míchanou.
-Míchanou! -Vanilková a čokoládová dohromady.
Takže je to smíchané dohromady.
Jako vy?
-Jo, jako já. -Fajn.
-Dobře. -Dám vám ochutnat.
Ochutnám to.
Takže teď... Teď je zločinem i mluvit?
Mně nevadí, že mluvíš. Jde o to, jak mluvíš.
Cože?
Jakým způsobem jsi mluvil.
Jen se zeptala, jakou příchuť chci.
A vypadalo to, jako by sis chtěl líznout jí.
Můžeme prostě pokračovat v našem dni?
Možná pomazlit se trochu na gauči?
Zdá se, že ne.
Annie, já to nechal zapnuté. Vyplas to ty?
Takže když si život řekne o dobití,
sáhnete po Obnově 180.
Vidíte?
Prodává se to samo a my to prodáme
pomocí reklamy, která je už na obalu.
Dvakrát tolik elektrolytů a polovina kalorií.
-Scott měl nápad. -Musím to vzít.
Scott dostal nápad na dvojitou kampaň.
Říká se tomu výkop do oblak...
Ahoj, zlato, co se děje?
Tomu nebudeš věřit.
Charlie je venku a seká trávu.
Počkej, počkej. Co?
Charlie je před domem a seká trávu.
Právě teď.
-Proč? -To nevím.
Zavolám ti později.
Dobře.
Charlie!
-Ahoj. -Ahoj.
-Dobré ráno. -Co to děláte?
-Cože? -Co to děláte?
Všiml jsem si, že tráva byla moc vysoká a...
Musíte se tomu věnovat.
Tak jsem se do toho pustil.
Vytáhl jste to z garáže?
Tam to mám schované.
Co je s Floridou? Myslela jsem, že už jste odjel.
No, víte, ono to...
Stěhování je mnohem těžší, než jsem si myslel.
Měl jsem... Musím ještě pár věcí ukončit. Brzo odjedu.
Jo. Jo, je to těžké... Těžko se říká sbohem.
Tomu věřím.
Kde bydlíte?
Bydlím v The Royal.
Je to malý hotel přímo uprostřed vesnice.
Jasně. Jasně.
Charlie, já si vážím toho, co děláte,
ale není to zapotřebí. My to zvládneme.
Tohle je důvod, proč jsem přišel. Tady je seznam místních čísel.
Instalatér, elektrikář, na pohotovost.
-Myslel jsem, že je budete chtít. -Víte, že teď je všechno na internetu?
Jo, ale tito lidi ten dům znají
a nebudou vás šidit na ceně.
To na internetu není.
-To na internetu není. -Ne, není.
Odvedl dobrou práci.
A říkal, že to je naposled, co se ten trávník musí sekat,
a že nechal osivo v rozsévačce,
které já vepředu v kůlně, abys ji lehce našel,
a že bys měl použít kravský hnůj,
ale ten bys měl sehnat čerstvý.
Jasně, když budu na jaře osívat. Jasně.
To je všechno?
Mám pocit, že mi neříkáš všechno, tak ven s tím.
Pozvala jsem ho na Díkuvzdání.
-Cože? -Ujelo mi to,
ale měls vidět, jak byl rád.
Zlato, my ho neznáme.
Já vím, ale je osamělý a nemá tady žádnou rodinu
a chystá se, že stejně odjede a...
Jo.
Ještě něco?
Přinese koláče.
Přinese nějaké koláče.
-Přinese koláče. -Skutečně? Fajn.
-Jeví se to tak. -Tak to mění situaci.
Tak, doktor je přítomen.
Dáme se do toho.
-Neupusť ji. -Dobře, tady je.
-Dobře. -Ano.
-Bum. Jak to vypadá? -Jo!
-Je dobrá? -Dokonalá.
Dokázali jsme to.
No...
Přestaň.
Jo, dobře.
Hele, vrah Bambiho je tady.
Ahoj, Scotte.
-Jak se vede? -Šťastné Díkuvzdání.
-Tobě taky. -Děkuji za pozvání.
Byl to její nápad. Pojď dál.
-Ahoj, Charlie. -Zdravím.
Jak se máš?
Páni, ten dům ale ožil.
-Děkuji. -Jo.
Tady, jak jsem slíbil.
-Výborně. -Mám jablečný a dýňový.
Dýňový miluju.
-Voní to skvěle. -Definitivně to tu frčí.
-Dobře. -Musím to dokončit.
Dobře.
Skutečně umíš udělat z domu domov.
-Děkuji, Charlie. -Pojď.
Ukážu ti, jak pokračujeme.
Ještě musíme pár místností...
-Vymalovat a tak. -Jo.
Ale už jsme skoro hotovi.
-Všechno postupně. -No páni.
-Jo. -Páni.
V tom bych se mohl ztratit.
-Prohlídni si to tu. -Dobře.
Annie říkala, že se tvůj odjezd na Floridu posunul.
Takže se tu ještě chvíli zdržíš, co?
Jo, moje dcera Cassidy
mi chce připravit můj vlastní pokoj.
Musí prý být dokonalý.
Ale to je moje Cassidy. Je to tatínkova holčička.
Tak...
Tady máš.
-Co jste udělali s těmi gobelíny? -S čím?
Gobelíny, které jste dostali s domem.
Byl to dar ode mě.
Jo, jo, jo...
Neměli jsme pocit, že to byl náš styl.
Zato tenhle obraz dělá Annie skutečnou radost.
Koupili jsme ho brzo po svatbě.
Ráda se na něj dívá hned po probuzení,
a já se jí nedivím.
Je skutečně úchvatný, co myslíte?
No, ne všichni to vidí.
Napadlo nás, že vyměníme podlahy.
Možná použijeme všude tmavé dřevo, ale...
K tomu jsem se ještě nedostal, takže...
Nějak to vyřešíme.
To je vše.
Musíme si to tu přivlastnit, že?
Proto... Proto jsme tady.
Tak, šťastné Díkuvzdání, kámo. Na co si připijeme?
Na Annienu hostinu.
-Na Annie. -Na váš nový domov.
-Na všechnu tvrdou práci. -Šťastné Díkuvzdání.
Tak moc vám to přeju. Je to tu úžasné.
Především vám děkuji, že jste přišli
na naše první Díkuvzdání v novém domě.
Až dokončíte všechny změny, tak to tu bude skvělé.
Skutečně? Skutečně?
-Zbořit tuhle zadní stěnu. -Jasně.
Mrháte prostorem, lidi.
Ta jídelna je možná malá z dnešního pohledu,
ale když začnete zvětšovat a bourat a podobně,
tak porušíte... Zničíte jeho integritu.
-Domy mají integritu? -Jistě že mají, Mikeu.
-Jo? -Ano.
Někteří lidé ne, ale...
Ale domy, ve kterých stojí za to bydlet, mají, to je jasné.
Byl jsem stavební inženýr.
Nevím, jestli vám to Scott řekl. Jsem v důchodu.
Stavěl jsem cesty a mosty
a myslím, že do všech, co jsem vybudoval,
jsem dal kousek své duše.
A jsem přesvědčen, že mají svou vlastní duši.
Blbost.
-Mikeu. Nech toho. -Myslím, že má pravdu.
Ale nefunguje snad takto náš svět?
Ven se starým, ať žije nový.
Přestavíme Taj Mahal, co?
Tohle není Taj Mahal, Charlie.
-Jsi trochu blázen. -Já vím, že?
-Máš s tím problém? -Malý moment.
Charlie, dolej mi. Jdu si zakouřit.
Jasně.
Všechno. Do sedla, kovboji.
Díky, Charlie.
Charlie, ne! Ne!
Proč jsi to udělal?
-Hotovo. -To je ono.
Zatleskáme Scottovi.
-To je ono. -Jo.
Kdo si dá bílé?
Musím na vzduch.
To byla bašta, co?
-Annie je skvělá kuchařka. -Jo.
-Kouříš, Charlie? -Ne, děkuji.
Přestal jsem před třiceti lety.
Borec.
Muselo být těžké se toho všeho vzdát.
Jo, bylo.
Věř mi.
Jo?
Co?
Vzdal ses toho?
Scott říkal, žes jim posekal trávu.
Bylo to třeba.
Tráva byla příliš vysoká.
Takže to tady kontroluješ. To je vše?
Občas jedu kolem, jo.
Také lovím.
Tady v těch lesích.
Lovíš i v noci, Charlie?
Mikeu...
lovit po setmění je nelegální.
Aha.
-To já nevím. -Jo.
Co to dělám?
Nechci poničit tvůj krásný trávník.
Hodím to do smetí.
Uvidíme se uvnitř, Charlie.
Pěkná vesta.
Skvěle.
Bylo to asi to nejlepší jídlo, které kdy v tomto domě uvařili.
To jsem ráda, protože jsem ti něco zabalila.
Do půlnoci to zmizí.
-Jsi skutečná paní domu. -Děkuji.
Pochutnej si.
Užijte si zbytek večera.
Užij si důchod na Floridě.
"Užij si důchod."
Hej. Mike je opilý.
-Jen mě to napadlo. -Řekni jim to.
-Fajn. Řeknu vám to. -Pokračuj.
-Annie. -Co? Co?
Myslím, že to byl staroch, kdo mi popálil sedačku cigaretou.
Cože? Charlie?
Proč by to dělal?
Protože, a já se předem omlouvám,
když jsem šel ven, tak jsem se vychcal na vaše růže.
-No jasně. -Máme tady čtyři záchody...
Jde o tohle.
Charlie si myslí, že to jsou jeho růže. Má pocit, že jsem poničil jeho trávník.
-Pořád cítí, že to je jeho dům. -Jak to mohl vědět?
-Sleduje vás z lesa. -Dobře, zlato.
-No tak, chlape. -Dobře.
Scotte, vsadím se, že když půjdeme do lesa,
najdeme důkaz, že mám pravdu.
Chceš se fakt vsadit?
-Jo, kolik? -Pět.
Nedělej to, zlato.
-Pět set. Jdeme na to. -Jdu do toho.
Bože.
V lese se skrývá důchodce. Postaráme se o něj, zlato.
Hodně štěstí!
-Jo. -Dobře, tvrďáku.
-Jasně, zlato. -To...
-To je jak Scooby-Doo. -Scooby-Doo?
Proč ses odstěhoval tak daleko? Ve městě nám to frčelo.
Annie chtěla mít rodinu.
Miluju ji, takže...
Co se děje?
Odtud je vidět přímo do domu.
Říkal jsem ti to.
Podívej se na tohle, Scotte.
Tady je pěšina a vede do lesa.
Jo, tady zastřelil Bambiho. Přímo tady.
Tak kde myslíš, že je? Jdeme.
-Seš si tím jistej? -Pojď.
-O kolik se vsadíš, že se ztratili? -Nic neříkej.
Měli jsme jim dát drobky chleba nebo něco podobnýho,
aby našli cestu zpět.
Co si myslíš o Charliem?
Myslím, že je...
-atraktivní, na to, že je v letech. -Cože?
-Rachel. -Ale jdi.
-Neříkej, že si to nemyslíš. -Ne. Teda. Víš, co to je?
Myslím, že to je to mužství, které vyzařuje, víš?
Něco, co měli naši dědové a naši tátové.
Já ti nevím. Je mi ho líto. Je tak milý.
Chudáci naši kluci z města.
Víš, že se ztratili, že?
-Vypadá to jako požární příjezdovka. -To se hodí, co?
Charlie tu zaparkuje, nechá tu auto a jde lesem.
U vašeho domu je za chviličku.
Hele, čerstvé stopy kol.
To mohli být lovci. V lesí kolem je plno lovců.
Kdo je to tam?
Jede na nás?
Ne, couvá. Scotte, on couvá.
-Tak co? Jdeme? Jdeme? -Hej!
Kdo to byl?
Tak jsem si náš život tady nepředstavovala.
Já taky ne.
Nemyslím, že to je nutné.
Annie.
Chcete to napojit na pevnou nebo na mobily?
Na mobily. Děkuji.
-Do prdele. -Hej! Hej!
-Ten chlap. -Randalle!
Přestaň vrtat do mého domu.
-Hej, hej. Pokračujte. -Co to sakra děláte?
Co tady děláš?
Byl jsem nedaleko. Rybařil jsem a viděl jsem projet bezpečnostní auto.
Máte problémy?
Hele, v lesích je nějaký šmírák.
To jsou děcka.
-Jaký děcka? -Středoškoláci.
Chodí sem do lesa a užívají si po setmění.
-Ne. -To není nutné.
Nutné je, abych ochránil svou ženu.
Když chceš ochránit svou ženu, kup si pušku.
Na mém pozemku nebudou žádné zbraně.
Rozumíš?
Co máš proti zbraním?
Vím, co zbraně umí,
a nemluvím o zabití bezbranné srny v lese, jasný?
Když mi bylo dvanáct, zastřelili mi na ulici bratra.
Vím, co zbraně umí, Charlie.
To je mi líto.
Užij si Floridy.
Hej, Randalle. Pozor na ty rostliny.
Trvalo padesát let, než obrostly dům.
Ano, pane Peck.
To není tvůj dům.
Zlato, co děláš?
Nemůžu spát.
Pořád slyším nějaký vrzání.
Zlato, je to starý dům.
Vrzání je u nich normální.
Scotte!
Scotte?
Honem! Naskoč!
Do háje.
Co zase dělá?
Myslel jsem, že odjel.
Nevím.
Proč je v kůlně?
-Zůstaň v autě. -Scotte.
-Ahoj, Scotte, byl jsem... -Dej tu pušku pryč!
Dobře. Lovil jsem u potoka.
Srny ti poničily záhon.
-Jen jsem sem přišel pro zeminu. -Charlie.
Charlie...
Žádné zbraně na mém pozemku. Prosil jsem tě o to.
U potoka může lovit kde kdo. Nejen já.
-Kdokoli. -Říkám to tobě. Teď a tobě.
Nikdy žádné zbraně na mém pozemku.
-Dobře, Scotte. -Nikdy.
Nechtěl jsem vám narušit odpoledne.
-To je v pořádku. -Annie, já...
-To je smrk? -Je to vánoční stromek, Charlie.
Těm jehličí tak rychle neopadá.
Pomůžu ti s tím. Tak a je to.
Tak. Tady máš.
To je ono.
Našli jste vánoční ozdoby?
Ne.
To musíte vidět.
Bože můj.
To všechno na jeden strom?
Ne, většina těch světel jde na dům.
Zlato, vidíš to všechno?
-Jo, vidím. -Na.
Zaneseme to dovnitř a já vám ukážu, co je co.
-Jo, jo. -Ne, ne, ne.
Hele, Charlie, my s Annie se do toho pustíme sami.
Děkujeme.
-Jen se snažím pomoct, Scotte. -Jo, a já si toho vážím,
ale až se budeš chtít příště stavit,
tak nejprve zavolej nebo napiš.
Nemůžeš se jen tak objevit.
Já se omlouvám.
Tam, odkud pocházíš, lidi se jen tak neobjeví u dveří, že?
-Ne. -Jasně.
Budu si to pamatovat. Tak dobrý?
Dobrý, Charlie.
Dobrý.
Veselé vánoce, Annie.
Děkuji.
-Zlato, o co ti jde? -Něco se mi na něm nelíbí.
Musíš tak zdůrazňovat, že není vítaný?
Je nevítaný. Šmíruje nás z lesa.
Říkals, žes tam slyšel děcka.
Jo, jednou jo, ale...
Hele, na čí straně jsi?
Na čí straně...?
O co tady skutečně jde?
Chová se, jako by to byl stále jeho dům.
Můj Bože.
No tak, Scotte, buď shovívavý.
Přišel o ženu. Přišel o dům.
Je to náš dům, ne jeho.
-Už tady nebydlí. -To chápu.
Každý den jezdím hodinu a půl do města a večer se vracím.
Vstanu, jedu do práce, vrátím se domů, jdu spát,
a pak zase jedu do práce.
Jak mám mít pocit, že je to můj dům, když nechce odejít?
Pořád chceš takhle žít?
-Cože? -Pořád chceš takhle žít?
Žít jak?
Takhle. V našem domě.
Jen si potřebuju zvyknout.
Protože já to tu miluju.
Já vím.
Dobře.
Všichni jistě souhlasí, že čtvrtletní výsledky jsou
ohromující.
Děkuji vám všem za účast. Vážím si toho.
-Děkuji. -Gratuluji, Scotte.
Všichni si myslí, že jsi marketingový génius.
Jo, to bylo od začátku v plánu.
Slečno Richardsová, měla byste o mně jedno vědět.
Jsem velmi zapálený pro to, co dělám.
Nezklamu vás.
Jillian.
Až to skončí, jdeme na skleničku.
Přidáš se?
Pěkné svátky, Annie.
-Charlie. -Ahoj.
Ahoj.
Přinesl jsem tobě a Scottovi láhev vína
ze sousedova vinohradu.
Chtěl jsem se omluvit za všechna nedorozumění.
Děkuju. To je v pořádku.
Zkoušel jsem se mu dovolat.
Ale jeho záznamník byl plný.
-Ohledně posledně... -Jo.
Nebyla to tvoje chyba.
Scottova bratra zabili, a jeho to vždycky vyprovokuje.
-Zbraně... -Jo. Já vím.
Muselo to být pro něj strašné, tomu rozumím.
-Jo. Jo. -Jo.
Tak věšíš světla, co?
Věším. Věším.
-Zatím to vypadá skvěle. -Díky.
-Děláš to sama? -Ano.
Chceš pomoct?
-Tak. -Pěkný.
-Týmová práce plní sny. -Jo.
-Možná bychom mohli... -Kde je Scott?
Asi ne.
-Je v práci. -Jo?
Jo, vrátí se později.
Děkuju za pomoc.
-Rád jsem pomohl. -Chceš něco k pití?
Mám otevřít to víno?
Stejně se musí prodýchat, než se Scott vrátí.
-Jo, to je dobrý nápad. -Fajn.
Tak.
Nevidím v tobě zrovna holku z města.
Je to poznat?
Vyrůstala jsem v městečku v Indianě, takže jsem spíše z venkova.
-Skutečně? -Jo.
Velkoměsto je skvělý, když jsi svobodný a mladý, ale...
Já chci mít děti na čistém svěžím vzduchu.
-Takže budete mít děti. -Jo.
-Máš skleničky? -Jo. Promiň.
Nikdo ti neřekne, jak těžké je vychovávat děti.
Vím, že pár šedivých vlasů mám na hlavě kvůli mým dětem.
Víš, nakonec jsou děti tvou největší zkouškou,
kterou si kdy projdeš, a tím největším požehnáním.
Amen.
Na zdraví!
Na zdraví.
To potřebuje dýchat.
BUDU V PRÁCI DÝL, NEČEKEJ S VEČEŘÍ... PUSU, SCOTT
Hned se vrátím.
Dobře.
Ahoj, teď jsem ti psal.
Jo, viděla jsem, žes psal, ale proč nevoláš?
Jsem na schůzi a je tam hluk,
nechtěl jsem jít ven.
Ty jsi v baru?
Jo, jen jsme vzali klienty na skleničku.
Jo, ale víš, proč jsem naštvaná, že?
Esemeska. Jo.
Chápu.
Hele, není to, jak to myslíš, jo?
Je to součást mé práce.
-Chápeš? Tak platíme za tvůj dům. -Můj dům?
Annie, nebudeme to...
-znovu rozebírat, prosím. -Víš co? Je to jedno.
Promiň, že jsem tě vyrušila.
-Je všechno v pořádku? -Jo.
Jo. Scott se jen vrátí pozdě.
Problém v domácnosti?
Je ti to vidět z očí.
Měl bych jet domů.
Ne.
To nemůžu.
Musím se vrátit do Napy.
-To mě mrzí. -Bude to tak nejlepší.
Tak dobrou.
Dobrou noc.
Děkuji, Charlie, že jsi tak milý.
Vážím si toho.
-Oficiálně, veselé Vánoce. -Děkuju. Veselé Vánoce.
-Tak zatím. -Tak zatím.
Bravo, Annie.
Bravo.
Annie.
Dům vypadá skvěle.
Jaks to sama dokázala?
Nedokázala.
Budu hádat.
Charlie?
Oba víme, že ty bys mi se světýlky nepomohl.
Jde o tu esemesku?
Víš, co je legrační?
Sedím tady a čekám, až zavoláš,
jak to obvykle děláš...
-a ty nevoláš. -Sedíš tu s Charliem.
-Cože? -Sedělas tu s Charliem.
Ne, do toho mě nezatáhneš. Ne.
Místo, abys zavolal, jsi poslal esemesku.
-Tobě vadí esemeska? -Co se stalo posledně?
Já nesmím jít na skleničku s klientem...
-O to nejde. -...ale ty můžeš tady sedět
a popíjet víno s člověkem, o kterém jsem ti jasně řekl,
že nesmí do domu.
Píšeš, místo volání. Když jsi to udělal posledně...
-měl jsi aféru. -Za to jsem se omluvil.
Chodili jsme na terapii.
Potom jsem se vzali.
Potom jsme koupili tenhle dům a teď chceme založit rodinu.
Věříš mi?
Víš co?
Spi v jiném pokoji, já o tom nechci mluvit.
Život jako sen.
Dobře.
Zlato, co to děláš?
Slyšela jsem nahoře zvuky. Strašně jsi mě vylekal.
Pojď sem.
-Co? -Hej.
Říkáš, že... Slyšelas zvuky?
-Jo, slyšela jsem zvuky. -Nevíš, co to bylo?
Myslela jsem, že jsi to ty.
Myslím, že jsem ho viděl v domě.
-Koho? -Charlieho.
Jak se mohl dostat do domu?
Vyměnils zámky.
Máme bezpečnostní systém.
Dobře.
Něco se mi zdálo. Nevím.
Dobře.
Možná jsi trochu přebral.
Hele, promiň, že jsem tě probudil.
To je v pořádku.
To předtím mě taky mrzí.
Mě taky.
Pojď sem.
Miluju tě.
Sluší ti to.
Děkuju.
Co bys dnes večer řekla na skutečné rande?
Večeři?
Půjdeme do té italské, o které jsme četli.
To by se mi líbilo.
Dobře.
Mohl bych dostat střední latté?
-Jméno? -Scott.
Díky.
Já vás nesleduju. Grady Kramer.
-Vy jste koupil Peckův dům, že? -Jo.
Bydlíme se ženou asi kilometr a půl od vás.
Rád vás poznávám.
Doslechli jsme se, že vám Charlie dal skvělou cenu.
-No, ušlo to. -Jo.
Charlie je skvělej chlap.
Jen se nesnažte nakouknout pod masku.
Co tím myslíte?
Víte, v tom domě mu umřela žena.
Jo, jo, na rakovinu.
Možná měla rakovinu, možná ji neměla.
Já jen vím, že jednoho krásného dne
si Charlieho paní vzala pušku pana Charlieho...
vrazila si hlaveň do úst.
Tak to aspoň Charlie vysvětlil policii.
Grady.
Střední latté pro Scotta.
Nevím.
Myslíš, že to je krev?
Jo.
Zlato, kdy ses stal detektivem?
A proč se mě snažíš vyděsit?
Bože promiň, nesnažím se tě děsit.
-Jen, že... -Jo.
...okolnosti Elleniny smrti jsou přinejmenším podivné,
tak jsem to vyhledal na internetu
a okresní zástupce zvažoval žalobu z vraždy.
-Obžalovat z vraždy? -A proč to neudělal?
-Nedostatek důkazů. -Zlato,
to z něj nedělá vraha.
Nic o tom člověku nevíme,
a viděl jsem, jak se na tebe dívá.
-Teď jde Charlie po mně? -Od prvního dne.
-To je nesmysl. -Bože můj. Ty to nevidíš?
Co na tom záleží? Stejně odjíždí brzo na Floridu.
Skutečně? Protože den jeho odjezdu se stále posunuje.
Tak co mám dělat?
To je jednoduché. Chci, abys mu řekla...
Řekni mu, že tady není vítán.
Jasný? A jestli to nedokážeš,
tak mu to řeknu sám.
-Ty mu to řekneš? -Myslíš, že mu to neřeknu?
Měli bychom už jít na večeři.
-Přijdeme pozdě. -Fajn.
To bylo ono. Jo, to bylo ono.
Tam se budeme vracet.
Dobré těstoviny, dobré víno.
-Zlato, budeš řídit? -Jo. Nejenže budu řídit...
Myslím, že bychom si měli dát skleničku před spaním.
Zlato, všude je už zavřeno.
-Co takhle hotel The Royal? -To není dobrý nápad.
-Jen tam nakoukneme. -Zlato.
Uvidíme, co Charlie dělá,
-když zrovna neloví u našeho domu. -Zlato, ne...
-Nemyslím... Ne. -Jo.
Ne...
-Pojď, zlato, jdeme pryč. -Ne, ne.
Scotte.
-Annie. -Ahoj.
-Nazdar. -Charlie.
-Co děláte ve městě? -Ahoj.
Jenom jsme... Byli jsme na večeři u Felliniho.
Pozvu vás na skleničku. Co si dáš, Annie?
Já nic. Budu řídit.
Tak, Scotte, vybírej.
-Panáka tequily. -Víte co?
Dlouho se nezdržíme, Scott jde ráno do práce.
To je dobrý.
-Na co se napijeme? -Co takhle na Floridu?
Kdy odjíždíš?
-Scotte. -Ne, ne.
Nechci být nezdvořilý. Jen mi osvěž paměť.
Tvoje dcera...
Tvoje dcera, ve které části to bydlí?
Fort Myers.
Můžeme poprosit ještě o jednu? Tentokrát na mě.
To je ono.
Já si nedám. Dej si moji.
Tequila mě umí překvapit.
Ty taky, Charlie.
Ty taky. Ty mě taky umíš překvapit.
Jak to myslíš?
Hledáš si novou manželku?
Tak dost, jdeme, zlato. Už je pozdě.
Musím znát odpověď.
Tvoje otázka si odpověď nezaslouží, Scotte.
Jestli si chceš promluvit, tak jistě, ale jindy.
-Zastavím se u vás? -Ne.
Bože, ne. Do háje, ne. Víš, v tom to je, kámo.
Doby, kdy ses u nás stavoval, skončily.
Dobře. Tak na méně veřejném místě.
Drž se zpátky od mojí ženy, jo?
Je příliš milá na to, aby ti to řekla sama.
Tak ti to říkám já.
Kapiš?
Vyjádřil ses. Jedeme.
Pozor na cestu.
Scotte.
Sbohem, Chucku.
Musíme jít.
Jdeme.
Omlouvám se.
To je dobrý.
Váš manžel má slabý otřes mozku.
Musíme se ujistit, že nemá žádná vnitřní zranění.
Večer můžu jít domů, že?
To záleží na výsledcích.
To bohužel znamená, že tady budete přes noc.
V tom je problém, protože musím zítra do práce, takže...
Takový je postup.
Dobře.
Lvice vyráží ke kořisti,
zebra na okraji pastviny...
Jdi domů a odpočiň si.
Budu v pohodě.
-Zlato, já můžu zůstat. -Já vím, já vím.
Ale já budu v pohodě.
Jenom mě chceš dostat z postele, abys měl víc místa.
O to nejde.
Vyzvednu tě ráno, až tě propustí.
Jo, zavolám ti.
Fajn.
-Miluju tě. -Já tebe taky.
Zebra nemá šanci uniknout.
Mocné čelisti přináší pomalou ale
jistou smrt a temnotu.
-Co je, Scotte? -Pozorně mě poslouchej, jo?
Nemůžu to dokázat,
ale mám pocit, že to byl Charlie, kdo mě srazil na cestě.
-Proč by to dělal? -Protože jsi měl pravdu.
Je tím domem posedlý,
a teď je posedlý i Annie.
Řekl jsi totéž i Annie?
Snažil jsem se, ale nevěří mi.
Potřebuju, abys pro mě něco udělal, jo?
Chci, abys poprosil Briana z IT, aby tajně
zjistil všechno, co může, o Charliem Peckovi a jeho rodině.
Musím vědět, co je zač.
Jestli se na Charlieho Pecka dá něco zjistit,
tak to zjistíme.
Haló?
-Charlie, k smrti jsi mě vyděsil. -To se moc omlouvám.
Moc se omlouvám.
Doslechl jsem se o Scottovi,
a tak jsem se chtěl stavit a dát ti tohle.
Napadlo mě, že budeš mít hlad.
-Jak mu je? -Je v pořádku.
Nechají si ho tam přes noc.
Když jsem slyšel, že je v nemocnici, pomyslel jsem na Ellen,
jak byla v nemocnici s rakovinou.
Přišel jsem domů a dům byl temný a prázdný
a nebylo mi nejlíp...
a byl jsem osamělý, tak...
Tak jsem ti donesl pizzu se vším.
Jen z ní sundej, co nemáš ráda.
-Jo. -Fajn.
Omlouvám se, že jsem tě vyděsil.
To je v pořádku.
-Dobrou noc. -Dobrou noc.
Tak jo.
Charlie.
Ta pizza je obrovská.
Nenecháš mě ji jíst samotnou, co?
-Chceš společnost? -Pojď dál.
S Brianem jsme zjistili, že náš Charlie
-má velký právní problémy. -Cože?
Jo. Ta jeho stavební firma se potopila.
Soudy, vládní zástavy,
obvinění z podvodu na daních.
Měl před sebou dlouhý pobyt ve vězení.
Nechtěl prodat, ale musel.
Dlužil všem.
-Co jsem to proved.. -Je mi to líto.
Není to slušný občan, za kterého se před námi vydává.
Není to zrovna typické sváteční jídlo, že?
Ne, ale mám hrozný hlad, takže je dokonalé.
Jak se budeš vracet do města,
stav se u nás a zkontroluj Annie.
Ujisti se, že je v pořádku a zavolej mi.
-Jistě. Jistě. -Jo?
Jasně, spolehni se.
Znáš ty chlapy, co nosí žluté vesty?
-Jo. -Víš, ti co zastavují provoz?
Byl jsem... To jsem byl já.
-A... Jo. -Ne.
A prostě se stalo,
že když jsem otočil stopku,
byla v prvním autě v řadě.
A byla tak...
Co tady sakra Charlie chce?
A ona mi řekla...
Řekla mi, že někam hrozně spěchá,
a tak jsem šel k jejímu okýnku...
Po patnácti minutách povídání jsem měl domluvené rande.
To je tak milé.
Jo, od té doby jsme prostě, jak jsem říkal...
To je dobré víno, že?
-Je dobré. -Ještě skleničku?
Jo, ráda.
Takže...
Annie, nedívej se za sebe, jo?
Někdo nás sleduje
za oknem v kuchyni.
-Mám zavolat na policii? -Ne.
Jsou to jistě ti středoškoláci,
-ale už toho mám dost. -Jo.
Půjdu to zkontrolovat.
-Fajn. -Jo.
Hej!
Mikeu?
Charlie.
-Co tady děláš? -Vysvětlím ti to.
Kdybych měl zbraň, ustřelil bych ti hlavu.
Já vím.
Cítím se jako naprostý blázen.
Cos čekal, že uvidíš?
-Nevím. -Mikeu.
Mikeu...
Tohle není předměstí.
Tady jsi na venkově.
Lidi mají zbraně. Musíš dávat pozor.
Já vím. Nepatřím sem.
Kde máš auto?
-Zaparkoval jsem na začátku příjezdovky. -Odvedu tě tam.
-Vystrašils mě k smrti. -Já vím. Ty mě taky.
Celý se třeseš.
Chceš si dát cigaretu na uklidnění?
-To je v pohodě. -Dej si cigaretu.
-Ne, ne, jen pojedu... -Ne, ne. Trvám na tom.
Zapal si.
Dáš mi jednu?
Nepřestals?
Jo. Jasně.
Díky.
Dovol.
Schovám si ji na pozděj.
Fajn.
-Já raděj půjdu. -Dobře. Hej.
Věříš na druhou šanci?
Jistě. Myslím, že každý si zaslouží druhou šanci,
dokonce i šmíráci.
Ne, o tom nemluvím. Myslím v životě.
Jako když jsi ztratil všechno, co pro tebe bylo důležitý,
a pak se ti dostalo šance získat to všechno zpět,
šel bys za tím?
-No jasně. -Jasně.
Tak to je můj případ.
Mám možnost získat všechno zpět.
Jediný, co musím udělat,
-je zbavit se Scotta. -Do prd...?
Dobře. Kam tě dám?
-Ahoj. -Jsi v pořádku?
Vyvrtl jsem si kotník.
Bože.
-Tak, jenom... To je ono. -Musel jsem na něco narazit.
Jsem to blbec. Já...
-Dej ji nahoru. -Honil jsem ta děcka.
Noha se mi zasekla do kořenů.
Sundám ti botu
-a podívám se, jestli... -Jo.
-To je ono. Tak. -Dobře.
Tady. Jenom...
-Můžu? Bolí to? -Jo.
-To je dobrý. Jo, dobrý. -Dobře, jen se podívám, jestli...
Nevypadá to...
Nezdá se to být oteklé.
Až se vrátíš na hotel, tak to dej do klidu.
Jo.
Definitivně to není zlomené. Díky bohu.
Jo, když to trochu stáhneš, dáš nahoru, tak se to...
Snad to bude dobrý.
Možná bys s tím měl zajít k doktorovi.
Víš,
ty děcka se mohou vrátit. Neměl bych raději zůstat tady?
Ne, jsou to jen děcka.
Nemyslím, že mi hrozí nebezpečí.
Myslíš, že ano?
Ne.
Nemyslím.
Musím se umýt.
-Jo. -Jsem špinavý.
Je mi to líto.
-Můžeš mi dát tu botu, prosím? -Jo, pomůžu ti.
-Máš to? Tady. -Jo, musím...
-Ráno musím něco udělat. -Dám to sem.
Stejně.
-Máš to? -Jo.
-Pomůžeš mi vstát? -Vstát?
-Jistě. -Jo.
To je ono.
Fajn.
Počkej. Tak, to je ono.
Dobře, tak. Pojď pomalu. Jedna... To je ono.
Ahoj. Dovolali jste se Annie. Zanechte zprávu.
Ahoj.
Jak se cítíš?
Nosíš teď mojí ženě květiny?
Je to náprstník.
Dlouho jsem ho tady v okolí neviděl.
Jsi v pořádku?
Hele, vím, co jsi zač.
Tvoje ztráty, bankrot,
proč jsi prodal dům.
Takže...
vypadni z mýho pozemku.
Annie.
Zlato, chtěla jsem pro tebe přijet.
Co se děje?
Právě jsem mluvil s Charliem. Nesl ti květiny.
-Nikdo neklepal. -Byl tady včera večer?
Přišel se zeptat, jestli jsem v pořádku.
Myslím, že to byl on, kdo mě chtěl přejet.
Myslíš, že Charlie tě chtěl přejet?
Jo.
Není tím, kdo si myslíš, že je.
Kdy Mike včera večer odjel?
-Mike? -Jo.
Mike se tu nestavoval.
Ne, ne. Poslal jsem Mikea, aby tě zkontroloval.
Mike jel přímo z nemocnice
-za tebou. -Zlato, on tady nebyl.
Takže jsi tu byla včera večer sama s Charliem?
-Přišel se na mě podívat. -Proč?
Věděl, že tu nejsi. Donesl mi jídlo.
Někdo byl za domem. Nakonec to byly jen děcka.
Několikrát jsem ti volala.
-Poslouchej se. -Poslala jsem ho domů.
Jak to věděl? Jak věděl, že tady nejsem?
Mysli. Jak to věděl?
Ten chlap je nebezpečný. Jasný?
-Charlie je velmi nebezpečný. -Dobře, zlato. Věřím ti.
Jestli se tu ještě ukáže, prostě...
Hned volej na policii, jasný?
-Hned tam volej. -Dobře.
Policie Napa.
Dobrý den. Rád bych požádal o omezující příkaz.
Ahoj, tady je Mike Renfro.
Po zaznění tónu zanechte jméno a číslo.
Haló?
Volám panu Scottovi Howardovi.
To jsem já.
Pane Howarde, chtěla jsem vás požádat o jinou adresu pana Pecka,
protože jsme mu nebyli schopni doručit ten omezující příkaz.
-Cože? -V hotelu The Royal není.
O čem to mluvíte? Můžete to prověřit?
Je mi líto. Prošli jsme všechny jejich záznamy
a pan Peck v hotelu The Royal nikdy nebydlel.
-Briane. -Ahoj, Scotte.
Mluvils s Mikem?
Ne, nikdo o něm nic neví.
A co Charlie Peck, jeho děti? Zjistils něco?
Dost jsem do toho vrtal.
Moc tam toho není,
ale našel jsem mobilní číslo na Vanessu Smithovou.
Jeho dcera se jmenuje Cassidy. Říkal jsem ti to.
Jmenovala se tak. Před dvěma lety si změnila jméno.
Počkej.
Ellen.
Před dvěma lety mi ji vzala rakovina.
Před dvěma lety?
Jo.
Pošli mi její číslo, jo? Zavolám jí z auta.
Jasně. Dej mi vědět, až uslyšíš od Mikea.
-Haló? -Dovolal jsem...?
Mluvím s Cassidy Peckovou?
-Kdo je to? -Jmenuju se Scott Howard
a se ženou jsme koupili váš rodný dům.
Volám vám ohledně vašeho otce, Charlese Pecka.
Haló?
Do háje.
Dobře.
Ahoj.
Co to děláš?
Jen...
Jen jsem tě chtěl vidět o samotě.
Zdá se, že na sebe nikdy nemáme sami dva čas.
Víš, jen my dva.
Charlie, měl bys odejít.
Já...
Omlouvám se,
ale podělal jsem to.
Něco, co jsem nečekal.
Ale postaral jsem se o to a...
Chci, abys věděla, že od teď
se postarám o všechno.
Dozvíš se o mně
dost hrozné věci.
O nás.
A jsou to lháři.
A chci, abys věděla,
že všechno, co dělám,
dělám jen pro tebe.
Pro nás.
Myslím, že všechno bude v pohodě.
A...
Co si tak...? Co si tak o tom popovídat později?
Není mi zrovna dobře.
Půjdu si lehnout nahoru.
Jo.
Možná bys měl jít pryč z domu a nechat mě si odpočinout.
Podívej se na mě. Jsem špinavý. Půjdu se dát do pořádku.
Dobře.
Co to sakra je?
Ne!
Annie!
Annie, stůj!
Hej! Pojď sem!
Annie!
-Komu to voláš? -Scottovi jsem už volala.
-Policie je na cestě. -To je asi poprvé,
cos mi lhala.
Pusť mě!
Prosím, odejdi!
Hej!
Ne! Prosím, ne!
Ne!
Polib mě. Polib mě.
Co?!
Haló?
Cassidy.
-Řekněte mi, že je po smrti. -Ne.
-Ne, hele, je až moc živý. -Tak proč mi voláte?
Volám vám, protože nám tvrdí, že se stěhuje za vámi na Floridu.
-Na Floridu? -Jo.
Já bydlím v Maine, tak daleko, jak jsem jen mohla.
Jestli se můj otec objeví u mých dveří,
zabiju ho.
-Tak proč nám tvrdí, že...? -Protože to je patologický lhář
a monstrum.
Zavraždil mou mámu
a nastražil to, aby to vypadalo jako sebevražda.
Stačilo, aby mu jen pohrozila rozvodem
a ztrátou domu.
Všechno se točí kolem toho domu.
Pokud se mu postavíte do cesty, jde vám o život.
Už mi prosím nevolejte.
Miluju tě.
Od začátku jsme směřovali k tomuto dni.
Dovolali jste se Annie. Zanechejte zprávu.
Annie, poslouchej, to jsem já.
Jestli se tam objeví Charlie, nepouštěj ho dovnitř. Nepouštěj ho.
Zavolej na policii, jo? Zavolej mi.
Annie.
Budeš se mnou tak šťastná.
A když je máma šťastná, všichni jsou šťastní.
Slez ze mě!
Annie!
To ne. Annie!
Annie.
Co?
To je můj dům!
Annie?
Postaral jsem se o Scotta.
Annie.
Vylez.
Otevři dveře.
Annie, otevři dveře.
Otevři dveře!
Annie!
Nech mě být!
Nech mě být.
Ne!
Nebraň se.
Tak tě miluju.
Pusť mě.
Dobře.
Jsi v pořádku?
-Jsem. -Díky bohu.
Bože. Je mi to tak líto.
-Miluju tě. -Já tebe taky.
-Jsi v pořádku? -Jo. A ty?
-Jsi v pořádku? -Zlato, zabil Mikea.
-Cože? -Zabil Mikea.
Celou dobu žil pod domem.
To je dobrý. To je dobrý.
Musíš mi věřit. My dva dnes neumřeme.
Chci, abyste vypadli z mého domu.
Dobře. Musíme jít.
Pojď se mnou. Jdeme.
Ne!
Zhasínáme!
Běž, dones telefon. Telefon.
Ty mě nezastřelíš.
Nemůžeš mě zastřelit, srabe.
Víš proč?
Protože není nabitá.
Podívej se do kapsy.
Dělej.
Zbyla ti jedna.
Mám ho.
Zavolej.
Volej.
-Annie. -Tísňová linka 911.
Pošlete policii na adresu 6741 Arbor Road.
-Annie, zlato. -V jaké tísňové situaci se nacházíte?
Můj muž právě zastřelil vetřelce.
Annie.
Annie!
Vy si Foxglove nezasloužíte!
Táhni do pekla.
Překlad titulků: Roman Placzek